2007.09.11. 05:00
Vízvezeték-szerelőnek álcázták magukat a rablók
Olvasónkhoz becsöngetett két férfi, aki szerelőnek mondta magát. Az idős hölgy beengedte őket, ám amíg a fürdőszobában volt az egyikkel, a másik zsebre tette az aranyait.
Örökzöld a téma, hiszen időről időre feltűnnek az olyan tolvajok, akik hamis személyazonossággal beférkőznek lakásunkba. Akár úgy, hogy szerelők, kérdezőbiztosok. Mi pedig sokszor még igazolványt sem kérünk tőlük, feltétel nélkül hiszünk nekik. Ne tegyük! Alapszabály, hogy ne engedjünk be a lakásunkba idegent. Ezt a Budapesti Rendőr-főkapitányságon tanácsolták. Rokonainkon, barátainkon kívül kétféle „vendég” létezik: akire számítunk, és akire nem. Az első csoportba tartozik például a gázóra-leolvasó vagy a postás. Ők nem okoznak bajt. A közös képviselő segíthet abban, hogy mikor fogadhatjuk őket – mondjuk időpontot egyeztet velük.
Mit tegyünk, ha idegen csönget be hozzánk? Soha ne tárjuk ki előtte az ajtót! A kisablak, a lánc, a zárható rács arra szolgál, hogy biztonságosan meggyőződjünk, ki keres minket. Manapság egyre gyakrabban jönnek közvéleménykutatók, kérdezőbiztosok, alapítványok munkatársai. Munkájukat kínálják a köszörűsök, portékájukat az ószeresek.
Választások idején kopogtatnak a kopogtatócédula-gyűjtők is. Legyünk kételkedők! Ez nem túlzott bizalmatlanság, hanem egészséges önvédelem. Ne vegyük készpénznek senki bemutatkozását. Akkor sem, ha igazolványt lobogtatnak, könnyű ugyanis fényképes áldokumentumot gyártani.
A legkiszolgáltatottabbak az egyedül élők, köztük a nyugdíjasok. A magányos idős ember jobbára megörül a jó szónak, amit egy idegentől is szívesen fogad. Ezt használják ki a bűnözők. És ha megtörténik a baj, még szerencse, ha a tettes csak tárgyakat visz el, és nem bántja őt.